МОВНІ ЗАСОБИ ВИСВІТЛЕННЯ СУЧАСНИХ ПОДІЙ В УКРАЇНІ В АНГЛОМОВНОМУ МЕДІАДИСКУРСІ - БОНДАР, Т. Г.; КИСЕЛЮК, Н. П. (АКАДЕМІЧНІ СТУДІЇ. СЕРІЯ «ГУМАНІТАРНІ НАУКИ», 2025)
У статті здійснено лінгвістичний аналіз мовних засобів, які використовуються в англомовному медіадискурсі для репрезентації України в контексті повномасштабної війни, яку росія розпочала у 2022 році. Дослідження базується на матеріалі провідних англомовних медіа, зокрема видання The New York Times, і спрямоване на вивчення того, як лексичні засоби та стилістичні прийоми створюють образ України, яка веде боротьбу не лише за свою територіальну цілісність, а й за демократичні цінності в глобальному вимірі. Мова в медійному дискурсі виконує не лише інформативну, а й ідеологічну функцію, адже вона є інструментом конструювання смислів, засобом впливу на громадську думку та механізмом формування соціальних і політичних інтерпретацій подій. Особливу увагу приділено публікації “Lessons from World War II to Avoid World War III”, написаній міністрами закордонних справ семи країн, де висвітлено спільну позицію щодо подій в Україні. Автори використовують різноманітні стилістичні прийоми, зокрема конотативну лексику (Ukraine has managed to repel the attack and liberate more than half of the newly occupied territory; Ukraine will never accept the legitimization of Russia’s occupation and annexation of any part of Ukraine’s territory), метафори (divided the 21st century into before and after), історичні алюзії (згадки про the Molotov-Ribbentrop Pact the destruction of Kyiv’s city center, the Holodomor, the deportation of Crimean Tatars), прийом зіставлення, цитати й максими (Freedom must be armed better than tyranny), а також офіційну лексику (Ukrainian forces, Kyiv’s troops, Ukrainian soldiers, cease-fire, concessions, leverage, incursion). У сукупності ці стилістичні засоби формують образ України як мужньої, морально стійкої нації, чия боротьба є не лише національною, а й уособленням боротьби за свободу, справедливість та історичну правду загалом. На противагу цьому, росія лінгвістично позиціонується як історичний і сучасний агресор, дестабілізуюча сила (full-scale aggression, revanchism, impunity). Ця оцінна лексика конструює чітку етичну дихотомію між Україною та росією.