СЕНСОРНА ІНТЕГРАЦІЯ ЯК ЧИННИК ФОРМУВАННЯ МАТЕМАТИЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ ДІТЕЙ З ОСОБЛИВИМИ ОСВІТНІМИ ПОТРЕБАМИ - МАРТИНЮК, Т. А.; ПАВЛИШИНА, Н. Б. (АКАДЕМІЧНІ СТУДІЇ. СЕРІЯ «ПЕДАГОГІКА», 2026)
У статті розглядається проблема сенсорної інтеграції як ключового чинника формування математичної компетентності дітей з особливими освітніми потребами в умовах інклюзивного навчання. Проаналізовано сучасні теоретичні підходи до сенсорної інтеграції з позицій нейропсихології, педагогіки та практично-орієнтованої корекції, визначено її роль у когнітивній організації сенсорної інформації та формуванні структурованих уявлень про кількісні та просторові відношення. Висвітлено механізми впливу сенсорної інтеграції на розвиток логічного, просторового та арифметичного мислення, уваги, пам’яті та здатності встановлювати причинно-наслідкові зв’язки. Проаналізовано педагогічні умови інтеграції сенсорних методик у навчальний процес з математики, зокрема тактильні, вестибулярні, пропріоцептивні вправи, зорово-просторові методики та інтегровані сенсорно- математичні ігри. З’ясовано, що системне впровадження сенсорних вправ створює передумови для ефективного засвоєння числових та геометричних понять, логічних операцій та обчислювальних дій, підвищує адаптивність та пізнавальну активність дітей з ООП у межах інклюзивного освітнього середовища. Формування математичної компетентності у дітей з ООП значною мірою залежить від рівня узгодженості сенсорних систем, оскільки недостатня інтеграція зорової, слухової, тактильної, вестибулярної та пропріоцептивної інформації проявляється у труднощах опанування числового ряду, орієнтації на площині аркуша, розумінні структури навчальної задачі та виконанні арифметичних і геометричних операцій. Впровадження сенсорно-орієнтованих методик у процес навчання в умовах інклюзивного освітнього середовища забезпечує комплексний розвиток когнітивних, рухових і комунікативних компетентностей, підвищує рівень саморегуляції та здатність до адаптивного навчання дітей з особливими освітніми потребами.